Consumator de frumuseţe. Mi-a uitat doza La Cabine
![Imagine](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgZiR0mOgl_noBxdH5akpidzqioMtyRXaPbJvHJBRtIiZutBX89AhjwVKVgnKwdA15Q1uBqAAxikw7seKfqsZ3yZgqW8Jp-0-ghhVVhKENxkhr12PBDIcOXnShQoQ2SWcbsxJkawJmPQSAg/s1600/1616360346042980-0.png)
Frumuseţea se află mereu între două bariere. Aceasta te poate pune în avantaj, cât și dezavantaj. Poate reprezenta un atu sau chiar un as în mânecă, dar ce ne facem când nu mai e nimeni ca noi? Preferi să urci pe podium, să admiri frumusețea de la înălțime sau cobori să te bucuri de priveliștea la pas? Orice cale ai alege, nimeni nu face pașii în locul tău sau poate da, atunci când se simte mai frumoasă decât tine. Eu prefer să aștept liftul, așa oscilez între frumusețea interioară și cea exterioară. Nu știu la ce nivel, am fost blocată. Una în lipsa alteia, se simt incomplete. Mai că se și îmbrăţișează. Au și multe puncte în comun, dar se simt diametral opuse, ca la ascendent și descendent. Le diferențiază luna, după modul în care le luminează tenul. Indiferent că e latura interioară sau exterioară, strălucirea și luminozitatea arată diferit. Le-am putea despărţi vreodată? Doar dacă le trimit în călătorie, ca pe două surori. Frumuseţea are mereu un scenariu frumos,